Lysterikeramiikka (ransk. lustre, kiilto) eli kobolttikeramiikka eli kultakivi[1] on keramiikkaa, jossa savesta valmistetun esineen lasitetulle pinnalle on sivelty metallisuolakerros eli lysteri ja sitten kuumennettu esine 600–800 asteiseksi, jolloin syntyy metallia jäljittelevä pinta.[1]
Tämä valmistusmenetelmä kehitettiin 700-luvun tienoilla Persiassa ja sieltä se kulkeutui maurien mukana Espanjaan 1300-luvulla. Espanjasta menetelmä välittyi Italiaan. Renessanssin aikana tätä tekniikkaa käytettiin majolikamaljakoissa ja 1700-luvun lopulla se oli suosiossa Meissenissä. Englannissa lysterikeramiikka oli suosiossa 1800-luvun alusta 1870-luvulle ja tekniikka kulkeutui sieltä Manner-Eurooppaan ja Amerikkaan.[1]
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search